Dublin, Irland-24 maj 1931
DANGRAM, INDIEN 5 oktober, 1998
AKUTMOTTAGNING
APOLLO VICTOR-SJUKHUSET
VATIKANEN Rom-1998
Det måste verifieras.
Vi måste vara säkra.
Inget misstag får begås.
En ljusstråle kom från fotot.
Jag kände ingen smärta.
Tumören satt här.
Den är borta.
Kanadas premiärminister besökte Storbritannien idag,
och efter ett besök i parlamentet...
ÄLDREBOENDE FÖR KATOLSKA PRÄSTER Engelska landsbygden-2003
...drack han te med drottningen på Buckingham Palace.
I morgon åker han till Montreal.
Vatikanen har godkänt som ett mirakel
botandet av en tumör i magen på en indisk kvinna, Monica Besra,
efter applicering av en medaljong med moder Teresas bild.
Enligt en talesman i Rom är det det första av två verifierade mirakel
som krävs för att moder Teresa ska helgonförklaras.
Jag har stora nyheter.
Berätta.
Jag har ett par brev som du nog vill läsa.
Mörkret som hon skrev om,
det började 1948...
...ungefär samtidigt som hon började arbeta med fattiga.
Det fortsatte under de sista 50 åren av hennes liv.
Hon hade arbetat med fattiga...
...i två år när fotot togs.
Det sorgliga arbetet hade slitit på hennes krafter.
Ett obeskrivligt mörker, ensamhet,
en ständig längtan efter Gud.
Hon hade en känsla av att Gud hade övergett henne.
Och förutom mig och några andra präster,
och förstås ärkebiskopen av Calcutta, Ferdinand Périer,
visste ingen om hennes känsla av isolering.
Vill du ha någonting, Ben?
Nej. Ingenting, fader.
Det som smärtar mig mest
är känslan av att det inte fanns någon Gud inom henne.
Det var så hon beskrev det.
Och hennes längtan var så stark
att det kändes som tortyr för henne.
Det fanns inget jag kunde göra för att hjälpa henne.
Det här fotot togs...
...när moder Teresa undervisade.
Det togs 1946.
Jag har det här,
för det påminner mig om hur allting började.
-Får jag titta närmare? -Visst.
Är det skolan?
Ja, den har lång historia.
Kan du berätta mer om skolan
och tiden då hon var där?
Hennes år på Loreto...
...när hon undervisade, det var underbara år för henne.
Hon älskade undervisning mer än något annat.
Senare ägnade hon hela sitt liv åt de fattiga,
men hon var först och främst...
...lärare.
LORETO-KLOSTRET
Folk har lidit.
Och svälten...
Svälten har tvingat ut tusentals flyktingar på gatorna i staden.
LORETO-KLOSTRET St. Mary's klosterskola Calcutta, Indien-1946
Vi lever i en av de mest turbulenta perioderna
i Calcuttas historia.
Shubashini.
Min mor säger att hon är väldigt rädd.
Det är upplopp utanför huset.
Jag känner mig säker här, innanför klosterväggarna,
men jag är väldigt orolig för min mor och min familj.
Det är sant att motsättningarna har ökat
sedan Indien började förbereda sig för självständighet.
Det har lett till våld,
men det är mellan hinduer och muslimer.
Det har inget med din familj att göra.
Du behöver inte oroa dig.
Men jag är rädd, syster.
Försök att inte vara det.
Det kommer att lösa sig snart. Vi hoppas och ber.
Vi måste sluta nu.
Syster, har ni en minut?
Ja, Deepa.
Syster, är ni inte orolig?
Nej. Lita på Gud, Deepa.
Han vakar över oss.
Syster, min far säger att de kristna i Indien är en minoritet,
och att vad som helst kan hända, med tanke på det som pågår.
Min far vill att jag stannar här, innanför klostermurarna,
så att jag är säker här, och inte återvänder hem förrän allt är över.
Han har rätt. Jag håller med. Du är säker här.
Men om du har några frågor, kan du tala med fader van Exem.
Okej.
Försök att inte oroa dig.
Syster?
-Tack. -Tack, syster.
Är någon sjuk, syster?
Nej.
Ska jag ta med lite mat till deras rum?
Nej, jag ordnar det. Tack, syster.
Vad gör ni här, syster? Det är inte tryggt här ute.
Människorna är hungriga, desperata.
-Ni måste gå tillbaka in i klostret! -Men jag ville ge dem mat.
Ja, ja.
Syster, i tre dagar förra veckan
stormade hinduer och muslimer genom ett område i närheten.
De dödade alla motståndare de hittade.
Soldaterna fick återställa ordningen.
Ni får inte gå ut hit igen, syster. Förstår ni?
Ni måste gå tillbaka in.
-Be för att freden ska återupprättas. -Ja, jag ska be. Tack.
Gå till klostret, syster.
Är allt som det ska, syster?
Ja, abbedissan.
Jag hörde att du gick utanför klostret i morse.
Ja.
Jag ville ge en hungrig familj mat.
Jag ber om ursäkt. Jag vet att jag inte får gå ut.
När du kom tillbaka var du upprörd, hörde jag.
Är du säker på att du mår bra?
Ja. Tack.
Men om sanningen ska fram,
så tänker jag på alla människorna där ute.
Jag ser dem från mitt klassrum.
Jag vill hjälpa dem.
Men de är så många. Du kan inte hjälpa dem alla.
Men vi kan hjälpa några.
Jag skäms om jag inte försöker.
De är väldigt hungriga.
De har ingenting.
Vår uppgift är att undervisa unga flickor. Det är vårt kall, syster.
Min mor påminde mig om mitt kall.
"Käraste dotter.
Glöm inte att du åkte dit för att hjälpa de fattiga."
Vad försöker du säga, syster Teresa?
Jag vet inte.
Jag älskar att undervisa, jag älskar att vara nunna,
men jag måste göra någonting.
Gud måste väl älska de fattiga utanför murarna
lika mycket som Han älskar de privilegierade flickorna innanför.
Du ska visst åka på reträtt de kommande dagarna.
Ja.
Jag ska fråga Gud vad jag ska göra.
CALCUTTA TÅGSTATION 10 september, 1946
Säg åt abbedissan att inte oroa sig.
Hoppas att ni får en vilsam reträtt, syster Teresa. Gud vare med er.
Tack. Gud välsigne dig.
Det var på tåget, på väg till Darjeeling,
som hon hade en livsavgörande upplevelse.
Hon fick vad hon antog var ett meddelande från Gud
om att tjäna de allra fattigaste och att leva bland dem.
Hon beskrev det som "ett kall inom ett kall",
att ge upp allt och följa Honom till slummen.
Och hon visste att det var Hans önskan och att hon måste göra det.
Men det måste bli kyrkans beslut.
Vad menar du med att du hörde Guds röst?
Jag hörde en röst på tåget.
Den var ohörbar, men den var tydlig och direkt.
Den sa att jag måste lämna klostrets lindring,
och ägna mitt liv åt att tjäna de fattiga, och leva bland de fattiga.
Det var en begäran, att jag måste följa Kristus
in i slummen och tjäna Honom
genom att tjäna de allra fattigaste.
Du tycks ha glömt de löften du gav som klosternunna, syster.
Bland löftena nämndes fattigdom, kyskhet och lydnad.
Ja, jag vet, abbedissan,
men jag vet att det är Hans önskan och jag måste följa Honom.
Det är ett kall inom ett kall.
Jag vill ansöka om undantag från klausuren.
På det viset kan jag stanna inom Loreto-orden
och fortsätta att leva enligt mina löften.
Jag ber om tillstånd att få arbeta utanför murarna.
Du vet mycket väl att klosternunnor inte kan gå utanför murarna.
Du är rektor för vår skola och du betyder mycket för flickorna.
De har inte ens något emot att du är strikt.
Så vad säger du?
Ber du om tillåtelse att befrias från dina plikter?
Ber du om tillåtelse att befrias från dina löften?
Nej, jag vill fortsätta att vara nunna.
Men jag ber om tillåtelse att få jobba med de fattiga. Det är allt.
Det finns människor som svälter utanför vår dörr.
Jag ser dem varje dag från mitt fönster.
Det är en fruktansvärd syn.
Hur kan vi bara strunta i det?
Varifrån kommer allt det här så plötsligt?
Det är inte så plötsligt.
Innan jag blev nunna, ville jag bli missionär.
Jag ville gå ut och dela med mig av Kristi liv
till människorna i missionsländerna.
När jag var en ung flicka i Skopje i Jugoslavien
läste jag om missionärer som reste till Indien.
Så, ni förstår...
...det var det jag alltid ville göra:
Tjäna de fattiga, enbart på grund av Guds kärlek.
Och sedan, på tåget mot Darjeeling,
var rösten mycket tydlig.
Tydlig.
Jag kan inte ignorera det.
Jag ska tala med ärkebiskop Périer om det här,
och vi får se vad han säger.
Om han håller med, så är det upp till honom att ta upp din begäran
i Vatikanen, när han är där nästa månad.
Tack.
Tack, abbedissan. Tack.
VATIKANEN Rom-1947
Ers eminens.
Våldet i min del av Delhi har blivit mycket vanligt
på grund av orättvisa sociala strukturer.
De måste identifieras och avskaffas för att garantera fred.
Det var allt, ers eminens.
Tack.
Ers eminens, det finns ett antal saker som jag vill ta upp med er idag,
men först vill jag diskutera ett ärende som rör
en av våra nunnor i Loreto-orden,
rektorn för klosterskolan St. Mary's.
Hon heter syster Teresa, och hon har begärt tillstånd
att få gå utanför klostermurarna
för att hjälpa de fattiga, eller som hon säger, tjäna de fattiga.
Det är ett ärende som framfördes av klostrets abbedissa.
Syster Teresa säger att hon hörde Guds röst,
som bad henne att följa Kristus ut i slummen.
Har hon sagt något liknande tidigare?
Nej, ers eminens. Hon är en av de mest respekterade lärarna på skolan.
Hon känner bara att hon måste följa
den uppmaning som hon hörde i Guds röst.
Hon ser det som ett andra kall.
Hon ifrågasätter inte den ecklesiastiska auktoriteten
och hon var väntat utan att klaga
på att jag kan tala med er och få Kyrkans beslut.
Och hon vet att nunnor som gått i kloster inte kan lämna klostret?
Ja, det är därför hon begär undantag från klausuren.
Be henne skriva till vår helige fader.
Och lämna sedan brevet till mig.
Hon har redan skrivit ett brev, ers eminens.
Jag har givit min välsignelse,
och abbedissan gav henne tillstånd att skriva till Rom.
"Till den helige fadern, påve Pius XII, Rom, Italien.
Jag har en livsuppgift.
Gud har kallat mig att ge upp allt
och offra mig för Honom...
...för att tjäna de allra fattigaste i slummen.
Snälla, låt mig bli befriad från mina löften,
så att jag kan fullfölja min livsuppgift.
Syster Teresa, Loreto-klostret, Calcutta, Indien."
SEKRETARIATSBYGGNADEN New Delhi, Indien-15 augusti, 1947
Denna historiska dag
tar Indien sin plats som en fri och självständig nation.
Frihetsälskande människor överallt delar ert firande.
I detta historiska ögonblick
får vi inte glömma den skuld landet har till Mahatma Gandhi.
Hur var New Delhi?
Jag fick storyn och tog den till London,
men jag har en känsla av att det är här det kommer att hända saker.
Jag håller med, särskilt med Gandhi som är emot delningen.
Det är Guds vilja, abbedissan.
Jag kan inte ignorera det, jag måste följa Hans önskan.
Ärkebiskopen tog ditt brev till kardinalen för fyra månader sedan...
...och vi har inte hört något från Rom.
Jag tror att det enda sättet för dig att lämna klostret
är att ansöka om ett sekulariseringsbeslut.
Ni menar...att lämna orden?
Om du så desperat vill komma utanför murarna, ja.
Ja, jag tror att det är enda sättet.
Jag har levt här som nunna i 16 år.
Abbedissan, jag...
Loreto-orden är min familj. Jag kan inte bara lämna den.
Jag kan inte ge upp mitt liv som nunna.
Sluta med de här dumheterna, då.
Du är en klosternunna.
De kommer inte att göra något undantag för dig,
och låta dig bryta dina löften.
Det är Guds vilja, abbedissan.
Inte min.
Jag förlitar mig på Gud.
Jag väntar på att höra från Vatikanen...
...och jag kommer att be.
Indien och Pakistan har officiellt blivit egna nationer.
Det är fantastiskt.
Indien har äntligen fått självständighet från britterna.
Jag slår vad om att det kommer att innebära problem.
Tror du att Indien kommer att lida under bördan av att vara en ny nation?
Absolut. Du har redan sett konsekvenserna
av andra världskriget och följderna av svälten 1943.
Du kan tacka Allindiska kongresspartiet för det.
Vad jag försöker säga, Graham,
är att du kommer att stanna i Calcutta ett bra tag.
Jag hoppar att du gillar Indien.
Syster.
-Får jag tala med er ett ögonblick? -Javisst.
Laxmi säger att ni ska lämna oss.
Var har hon hört det?
Laxmi, berätta.
Tänker ni lämna oss, syster?
Om det är Guds vilja, ja.
Men varför vill ni lämna oss?
När jag var en ung flicka
gick jag i en katolsk skola,
och vi hade bra präster
som hjälpte oss barn att hitta vår livsuppgift.
Det var då jag insåg
att min uppgift är att tjäna de fattiga.
Det var 1922 och jag var 12 år gammal.
Jag ville bli missionär
och sprida Kristi budskap.
Men jag blev nunna
och lärare,
och nu är jag här hos er flickor, som jag älskar.
Läggdags.
Sov gott.
Oroa er inte,
det dröjer nog länge innan jag lämnar er.
VATIKANEN 12 april, 1948
-Jag vill att ni skriver ett brev. -Ja, ers eminens.
Till syster M Teresa...
...Loreto-orden, Calcutta.
Den helige fader, påve Pius XII,
har via den heliga kongregationen...
...givit er tillstånd...
"...att lämna Loreto och påbörja ert nya uppdrag.
"Ni har fått tillstånd att lämna klostret,
"och leva utanför Loreto
"i ett år, eller mindre...
"...om en kortare period räcker.
"Ni får behålla era löften som Loreto-nunna
under ärkebiskops Périer auktoritet."
-Grattis, syster Teresa. -Tack.
Det är Guds vilja. Inte min.
PATNA STATSSJUKHUS
Vår huvudsakliga uppgift här på Medical Mission Sisters...
...är att tillhandahålla vård till de fattiga.
PATNA, INDIEN 17 augusti, 1948
Vi tillhandahåller en helande närvaro för dem som är i nöd.
Patienten vi ska träffa nu är mycket svårt sjuk.
Han har öppna sår som är infekterade.
Ni kommer att se mycket sådant i slummen i Moti Jihl,
när ni återvänder till Calcutta.
Deras egna familjer kan inte ta hand om dem...
...så de tar dem hit.
Medical Mission Sisters har en tradition av att ta hand om sådana patienter.
Mår ni bra, Mary Teresa?
Vi går ut och får lite luft.
Snälla.
Det är ingen trevlig syn,
och det kan vara chockerande...
...men ni vänjer er.
Snart tvättar ni såren själv...
-Ja. -...utan att tänka på det.
Ja, jag vet.
Förlåt mig, doktorn. Förlåt.
Vi kanske borde ta det lite lugnare med er utbildning.
Nej!
Jag klarar det.
Jag har mycket att lära innan jag återvänder till Calcutta.
Ni är nunna, men ni bär inte nunnedräkt.
-Och ni kallas inte "syster". -Nej, jag heter Mary Teresa nu.
Jag bär chira, för det är viktigt för mig
att bli accepterad av folket.
Är ni redo att gå tillbaka in?
Ja.
-Ja. -Okej, då återgår vi till jobbet.
Se till att händerna är rena
när ni förbereder såret.
Man tar gasväv, doppar den i steril saltlösning eller sterilt saltvatten,
och sedan vrider man ur den.
Man lägger gasväven på såret, fyller såret...
...och sen sätter man en gaskompress över.
Och sedan lindar man med gasbinda.
-Ser ni? -Ja, doktorn.
Den här patienten har en bukinfektion.
Det kräver antibiotika.
Vi måste ge honom en penicillinspruta i armen.
Syster Margaret.
Det första vi gör är att få bort all luft...
...och sedan rengör vi med alkohol och gasväv...
...och sedan sticker vi försiktigt in nålen i hans arm
och trycker långsamt.
När det är klart,
drar vi ut den medan vi trycker mot injektionsstället.
Ja, doktorn.
Det rådde inget tvivel om att hon hade funnit sitt kall.
Dr Ahamed försökte göra henne tuffare,
men hon tänkte inte förlora sin medkänsla.
När hon var färdig med sin medicinska utbildning,
reste hon tillbaka till Calcutta
och till Little Sisters of the Poor vid St. Joseph-klostret,
där hon även bodde
medan hon letade efter en mer permanent bostad.
Är det sant att hon gav sig ut i slummen med fem rupier på sig?
Ja, det är sant.
Fem rupier...
...motsvarade ungefär ett engelskt pund då,
eller en amerikansk dollar.
Man undrar var hennes mod kom ifrån.
CALCUTTAS SLUM 21 december, 1948
Första dagen hon gav sig ut i slummen,
tog hon med sig Veronica Gomes,
en medlem av Santa Teresa-kongregationen.
Det var kyrkan hon hade gått i sedan hon kom tillbaka till Calcutta.
Veronica tog med henne runt Moti Jihl,
den allra fattigaste delen av staden.
Det är området som började strax utanför Loreto.
De stannade först i Taltalia,
ett annat fattigt område i Calcutta,
där fattiga katoliker brukade bo.
Trots att hon var förberedd, blev hon chockerad
över vidden av fattigdom och lidande.
Hon hade inga pengar med sig för att hjälpa dem.
Allt hon hade med sig den första dagen i slummen
var ett överflöd av kärlek...
...i hjärta och själ.
Nej. Nej, nej. Nej, den är smutsig.
Nej, ät inte. Du blir sjuk.
-Vad gör du? -Sjuk...
Vem är du att ta mat från mitt barn?
-Nej, jag tar inte... -Vad gör du här?
-Vad är det som händer? -Kvinnan tog maten från vårt barn.
-Nej... -Vem är du?
Jag heter Mary Teresa.
...ditt barn att läsa och skriva, om du vill.
-Jag vill inte ha pengar. -Nej!
Vi vill inte ha dig här. Vi behöver inte din hjälp.
Vi är hinduer.
Lär inte våra barn om din gud.
Gå härifrån.
Ett ögonblick.
Det här är ingen plats för dig.
En kristen lärare.
Du hör inte hemma här.
Det är bäst att du går härifrån.
Jag är kanske inte önskad här...
...men jag behövs.
Käre fader van Exem,
jag påbörjar mitt arbete i slummen,
medan jag letar efter en mer permanent bostad.
Jag har gått och gått tills mina ben värker.
Jag tänker på hur ont de fattiga måste ha...
...i kropp och själ,
medan de letar efter mat, efter hjälp.
Arbetet är mycket svårare än jag hade föreställt mig.
Aldrig i mitt liv
hade jag förstått att det fanns så mycket lidande i världen.
Det var bara nio månader efter delningen.
Britterna har överlåtit kontrollen över Indien
efter nästan 200 år vid makten.
Vid den tiden betraktades utlänningar med misstänksamhet
och identifierades med förtryckarna,
och britterna betraktades så, såväl som ockupanter.
Att frivilligt ge sig in i den världen
och försöka övervinna misstänksamheten,
innebar ett enormt arbete.
Nej, pojkar. Jag har inga pengar.
Jag är fattig som ni.
Men jag har mat åt er.
Vänta.
Namaste.
Atal babu.
Snälla. Atal. Atal babu.
Jag kan lära barnen att läsa och skriva.
De är föräldralösa. Det finns många som är det.
Sätt igång. Lär dem läsa om ni vill.
Tack. Atal babu.
Jag tänker inte omvända någon till min tro.
Jag vill bara lära barnen att läsa och skriva.
Och hjälpa till. På det sätt jag kan.
Vill ni ha? Kom.
Kom.
Här. Kom.
Kom.
Vill ni ha bröd?
Vill ni ha?
Jag heter Mary Teresa. Jag är lärare.
Har ni någonsin gått i skolan?
Inte?
Vill ni gå i skolan?
Ja?
Kom. Sätt er. Jag ska lära er alfabetet.
Vet ni vad det är? Alfabetet?
A, B, C, D.
Kom. Sätt er.
Jag ska lära er. Vi ska lära tillsammans.
Så... Här.
-A. -A.
-Bra. A. -A.
-B. -B.
-C. -C.
-C. Bra. -C.
-A. -A.
B. C.
Bra. Nummer fyra är...
-D. -D.
Bra!
Nu har vi lärt oss de fyra första bokstäverna.
Vill ni lära er mer? Ja?
Kom.
-E. -E.
E. Bra.
-Vill ni lära er mer? -Ja.
Kom. Var med.
-Nu har vi... A. -A.
-B. -B.
-C. -C.
-D. -D.
-E. -E.
Bra.
Vilken kommer först?
-A. -Bra.
-Vill ni lära er mer? Ja! -Ja.
Kom.
-F. F. -F. F.
Bra. Okej, allihop tillsammans från början.
A, B, C, D...
E, F, G...
H, I.
Jättebra, allihop! Klapp, klapp!
Ja. Bra.
"Krokodilen kunde inte övertala honom."
"'Till slut', tänkte han, 'måste jag få tag på apans hjärta.'"
"Så han tänkte ut en plan, och simmade snabbt till apan."
"Han kom fram till djungelträdet och..."
Atal har fel. Hon borde inte vara här.
Han borde inte ha låtit henne undervisa våra barn.
Hon kommer att lära dem om sin kristna gud.
Ni kommer att få se.
Vad gör hon här? Varför kom hon hit?
En vit kvinna?
"...krokodilen kunde inte övertyga henne."
Kom, vi ska prata med Atal om det.
Vill du att hon ska försvinna? Prata med Atal.
Vill du ha den kristna kvinnan här?
Jag har inget emot henne.
De har ingenting. Vi har ingenting.
Kanske den kristna kvinnan kan ge dem något vi inte har.
Du kommer att få se! Hon kommer att lära dem om sin gud!
Det är därför hon är här!
"'Jag måste ta apans hjärta.'"
"Han tänkte ut en plan, och simmade snabbt till apan."
Du, kristna kvinna. Vi vill inte ha dig här.
Lämna vår by.
Du tänker konvertera våra barn till din kristna gud. Åk hem.
-Nej. -Åk hem.
Jag tänker inte konvertera era barn till min tro.
Ni måste tro mig. Jag är bara här
för att hjälpa och tjäna er,
och ge era barn en chans i livet.
-Det är allt. -Vad gör du, Kavitha?
Vad händer här, Maharaj? Vad gör du?
Den vita kvinnan borde åka hem. Hon stjäl våra barns själar.
Hon hjälper barnen, Maharaj!
Hon har inte nämnt sin tro eller religion en enda gång.
Hon lär dem bara att läsa och skriva.
Jag har varit i hennes klass varje dag med min dotter.
Där ser ni.
Hon är ond. Hon hör inte hemma här.
Hon har lyckats influera henne med sin ondska.
Dinsha, gå! Hämta Atal, fort!
Vill ni ha den kristna kvinnan här? Vill ni ha den kristna kvinnan här?
Hon kommer att konvertera era barn. Ni kommer att få se!
-Tack. -Ingen orsak, syster.
Jag heter Ashwani. Jag är Dinshas man.
Åh, Ashwani. Bra.
-Kom. -Ja.
Gode Gud...
...jag vet att Du vill att jag ska vara en fri nunna...
...höljd i korsets fattigdom...
...men...
...jag har känt tvivel...
...ensamhet...
...frestelsen att återvända till Loreto och klosterlivet.
Men idag har jag lärt mig en viktig läxa.
Jag åkte tillbaka till Loreto...
...och jag vet att jag hör hemma bland de fattiga.
Av fri vilja, min Gud...
...och av kärlek till Dig...
...vill jag stanna hos de fattiga...
...och lyda Din heliga vilja.
Stanna.
Syster?
Shubashini!
-Vad gör du här? -Jag vill hjälpa er, syster.
Hur visste du att jag var här?
Jag visste att ni hade varit på St. Joseph-klostret,
så jag åkte dit och träffade Veronica Gomes.
Hon sa att jag skulle hitta er här.
Jag tog med medicinska förnödenheter.
Går det bra att jag är här?
Kom. Visa vad du har med dig.
Okej.
Tack, Gud.
-Hon är ett vackert barn. -Ja, syster, det är hon.
Shubashini, mår du bra?
Jag mår bra.
Vi går tillbaka in.
Käraste syster M Teresa.
Jag fick ditt brev,
och jag kan bara föreställa mig hur svårt det måste vara
att bevittna allt det lidande du ser varje dag.
Ditt arbete är omtalat i hela staden.
De ansvariga i kommunen har uttryckt sin tacksamhet.
Jag har funderat över ditt behov av en mer permanent bostad.
Jag har talat med jesuitfadern Julian Henry,
som har sagt att han har föreslagit att du kan bo i Krishnagar,
men att du kände att de försökte göra saker och ting lättare för dig,
eftersom du känner nunnorna och lärarna där,
och att det är din önskan att inte behandlas annorlunda.
Jag föreslår att du pratar med Gomes-bröderna.
De kommer från Bangladesh,
men har ett hus här i staden på 14 Creek Lane.
Prata med Nicholas.
Han är en from kristen som kanske kan hjälpa dig.
Du är mycket saknad
av nunnorna och eleverna på Loreto,
som önskar dig största möjliga framgång.
Gud vare med dig.
Din hängivne i Kristi namn,
fader C van Exem, SJ.
-Ja? -Är ni mr Gomes?
-Ja. -Jag heter Mary Teresa.
Fader van Exem sa att han hade berättat för er om mig.
-Ja! Kom in. -Tack.
Den här vägen.
Jag trodde att ni skulle ha nunnedräkt. Jag hörde att ni var nunna.
Jag är nunna, men...
...jag bär chira så att jag kan smälta in bland folket i Moti Jihl.
-Jag arbetar med de fattiga. -Fader van Exem berättade det.
Hur kan jag hjälpa till?
Jag behöver någonstans att bo.
Om ni har någonting, så skulle jag vara tacksam.
Mina bröder tillbringar mesta tiden i Bangladesh.
Övervåningen är ledig.
De har nog inget emot att jag låter er använda ett rum.
Det är väldigt snällt av er, mr Gomes.
Jag är mycket tyst. Ni kommer inte att märka att jag är här.
Jag går ut mycket tidigt.
Jag kommer tillbaka sent på kvällen.
Jag blir inte till besvär.
Det här rummet kan ni använda.
-Jag kan ordna mer möbler. -Nej. Nej tack.
Jag skulle föredra färre möbler.
Jag behöver inte mycket.
Om det är acceptabelt,
tar jag bara hit en stol och några packlårar.
Jag kan använda dem som skrivbord.
Okej.
Syster, jag är rädd att han är döende.
Jag vet. Lite av Guds kärlek
är allt vi kan ge honom.
Ja.
Hjälp mig att lyfta hans huvud.
Ja.
Det är så tragiskt.
Det största lidandet är att känna sig ensam...
...oönskad...
...oälskad.
Men han är inte ensam nu.
Han är här hos oss.
Käre fader van Exem.
Tack så mycket för kontakten med mr Gomes.
Han är en underbar man
som låter mig bo i hans hus.
Han säger att jag kan använda övervåningen
som ett första hem för min välgörenhet.
Idag kom fader Bauwens, kongregationsprästen i St. Teresa,
för att välsigna huset,
och tårarna bara rann.
Jag har upplevt en enorm ensamhet.
Efter att ha tillbringat så många år på Loreto,
alltid omgiven av nunnor och elever,
visste jag inte hur ensam jag skulle känna mig i mitt nya liv.
Jag undrar hur länge mitt hjärta ska lida.
Be för mig.
Låt mig inte dra mig undan från den uppoffring
jag har gjort av fri vilja...
...och övertygelse.
-Vad är det, syster? -Ett brev från ärkebiskop Périer.
Om jag inte får tillstånd att fortsätta,
då måste jag återvända till Loreto och vi måste ge upp vårt arbete.
Läs det.
"Den heliga stolen har givit er tillåtelse
att fortsätta med ert arbete i tre år till."
Gud.
Tack, Gud.
Syster! Syster, det är Kavitha.
Hon föder barn och någonting är fel!
Vänta där.
Kavitha.
-Vad gör du här? Försvinn! -Maharaj, snälla! Jag bad henne komma.
Hon har utbildning och Kavitha behöver hjälp. Snälla, låt henne hjälpa till!
Snälla Maharaj! Gå härifrån!
Kavitha. Kavitha.
-Det är sätesbjudning. -Syster!
Kavitha. Kavitha.
NEW YORK CITY 21 augusti, 1949
28-åriga kryssaren Milwaukee,
kommer hem efter användning i Ryssland.
21 AUGUSTI 1949 KATOLSK NUNNA
VINNER DE FATTIGA HINDUERNAS HJÄRTAN
Krigsfartyget ligger för ankar i Delaware Bay och har en rysk besättning.
Det är det första av 31 krigsfartyg
som hyrdes ut till Ryssland under kriget och som nu återvänder till USA.
Hallå?
Graham, jag har en story som du kanske vill kolla upp.
En nunna gör intressant hjälparbete
i slummen där du är.
Det kan bli en bra mänsklig historia när du har tid över.
Jag kollar upp det.
Vad ville ni flickor tala med mig om?
Vi har beslutat oss för att bli nunnor.
Det är underbara nyheter.
Har ni diskuterat det med era föräldrar?
Tror ni att de säger nej?
Min mor har redan sagt nej.
Varför?
Hon vill inte att jag ska arbeta med de oberörbara.
Varför skulle du arbeta med de oberörbara?
Vi vill arbeta med syster Teresa.
Ja.
Jag förstår.
Du borde nog lyssna på din mor.
-Och dina föräldrar? -Jag har inte sagt något än.
Varför?
De skulle inte godkänna det. Jag vet vad jag vill göra.
Jag har redan hjälpt syster Teresa på kvällarna efter skolan.
Mina föräldrar vill att jag ska studera i Europa, men jag vill stanna här.
Jag vill bli nunna och arbeta med syster Teresa.
Gå hem och tala med era föräldrar, och kom sedan tillbaka.
Gå.
Tack, moder.
Abbedissan ville inte att de skulle arbeta med syster Teresa.
Och hon lät alla få veta det.
Från det ögonblick då de två flickorna sa...
Tack.
...att de ville bli nunnor
och hänge sig åt deras tidigare lärares arbete,
dök en oro över att andra elever skulle göra samma sak upp
hos abbedissan.
Och när syster Teresa fick höra det...
...skrev hon ett brev till mig.
Det här brevet.
"Fader, jag är ledsen över...
"...att behöva skriva det här brevet, men ni är min andlige ledare,
"så jag måste låta er få veta.
"Abbedissan är rädd att jag är en fara..."
...för nunnorna och eleverna i Loreto.
Hon gör allt för att jag inte ska få någon hjälp.
Hon har förbjudit dem att ha något med mig att göra.
Men eleverna kommer ändå.
Först Shubashini Das...
...sedan Deepa Ambereesh, och sedan andra.
Varje gång någon ny kommer, uppstår oro på Loreto-klostret.
Det är därför jag har ordnat så att de som kommer hit
kan studera hemma för sin högre utbildning.
Trots allt som görs för att hindra dem från att komma,
så vill fler och fler flickor hjälpa till.
Ers nåd, situationen med syster Teresa har gått överstyr.
Hon stjäl våra elever, ers nåd.
Tio stycken har lämnat Loreto och anslutit sig till henne.
Avslutade de sin utbildning först?
En del, andra inte.
Ge mig en siffra.
Åtta avslutade sin utbildning.
Två gjorde det inte.
Ni borde uppmuntra dem att avsluta sin utbildning först.
I övrigt ser jag inga problem.
De kastar bort sina liv, sin utbildning
om de arbetar i slummen.
Om de vill bli nunnor, måste de gå med i Loreto-orden
och följa våra strikta regler, och vår ordens livsuppgift.
Vad säger du, Celeste?
Min åsikt, ers nåd, är att dessa flickor offrar sig
för Gud, en efter en,
och väljer frivilligt att tjäna Gud
genom att tjäna de fattiga, som syster Teresa.
Jag är säker på att det helt eller delvis
beror på den utbildning de har fått på Loreto.
Hur kan de bättre tjäna Gud
än att göra så under överinseende av deras tidigare rektor, syster Teresa?
Vad vill ni att jag ska göra?
Vatikanen gav syster Teresa en förlängning
av den ursprungliga perioden.
Ers nåd, jag vill att ni ser till att hon inte får ännu en förlängning...
...och att ni begär att hon återvänder till Loreto.
Nej, lägg dem där. Bandage.
-God morgon, syster. -God morgon, mr Gomes.
-Du utnyttjar övervåningen väl. -Ja, det gör vi.
Flickorna och jag tackar er.
Ni är en mycket generös man som låter oss stanna här.
Ingen orsak, syster. Det här kom igår.
Jag tror att det är till en av era flickor.
Det är till Deepa. Tack. Jag ser till att hon får det.
Ha en bra dag.
-Låt mig visa dig. -Ja, syster.
Vad tänker du göra?
Vad kan jag göra?
De är ju mina föräldrar.
Men spelar det ingen roll att du vill stanna här och bli nunna?
Nej. De vill att jag ska studera i England, gifta mig och få barn.
De vill ha...barnbarn.
Min mor anser att kastsystemet här i Indien är acceptabelt.
Men det gör inte jag. Hon kan inte förstå...
...att jag vill ge mig ut i slummen
och arbeta med människor av en lägre kast.
Hon förstår bara inte.
Du borde tala med syster Teresa.
Tala med henne?
Hon har ett möte just nu med fader van Exem.
Jag beundrar din ambition, syster,
men senaste gången Vatikanen godkände en ny kongregation
var för 100 år sedan.
Jag tvivlar på att du skulle ha en chans att få tillstånd av den heliga stolen.
Jag vill ändå ansöka, fader.
Är du inte nöjd med den treåriga förlängningen
som du fick för att fortsätta ditt arbete?
Jo, fader, jag är tacksam.
Men när de tre åren är till ända, vad händer då?
Måste jag ansöka igen, och vad händer om de säger nej?
Det här arbetet är för viktigt för att överge det...
...och abbedissan är emot det jag gör.
Jag är rädd att det påverkar saken.
De kanske nekar mig förlängning. Nej, jag har inget val.
Jag måste ansöka om erkännande som kongregation.
Fader, jag behöver en separation från Loreto.
Det är tydligt.
Hur många är ni?
Tolv. Tolv nu och fler kommer.
De senaste tio flickorna var från Loreto, tidigare elever till mig,
men sedan kom fler,
och vi har läkare och sköterskor. Volontärer.
De kommer två gånger i veckan.
Ju mer ryktet sprider sig, desto tydligare blir det att det är Hans vilja.
För att bli erkänd,
måste du kunna visa varför en ny orden är nödvändig.
Ja, fader, jag har arbetat på det.
Här är dokumenten...
...och konstitutionella regler.
Det är ett första förslag.
Har du ett namn på orden?
Ja, fader. Barmhärtighetens missionärer.
Allt verkar vara väl förberett.
Jag ska gå igenom det. Sedan skickar jag det till ärkebiskop Périer.
Tack, fader.
Ers nåd,
hon har även kommunens stöd nu.
Och en journalist dök upp på mitt kontor
och ville veta hur kan kunde få en intervju med henne.
Vi måste kräva att hon återvänder till sina plikter som Loreto-nunna.
Hennes ansökan om erkännande som en kongregation är absurd.
Hon anser att en separation från Loreto är nödvändig.
-Separation? -Ja.
Hennes plikter, då? Hennes löften?
Hon begär sekularisering. Hon vill ha löftena annullerade.
Sekularisering?
Ja, hon anser att det är enda sättet.
Undantag från klausuren skulle göra det möjligt att behålla löftena som nunna,
om hon inte lyckas med det hon håller på med.
Sekularisering skulle göra det omöjligt.
Hon skulle inte få återvända.
Hon är medveten om det, ers nåd,
men hon är övertygad om att det inte är nödvändigt.
Hon är övertygad om att hennes inspiration kommer från Gud,
så för henne kan inget misslyckas.
Att lämna dörren öppen till Loreto är inte nödvändigt.
-Vad är det här? -Det är hennes ansökan
om erkännande som en kongregation.
Alla dokumenten finns här, även konstitutionella regler.
Jag ska titta på det.
Om allt ser ut att vara i sin ordning,
kan ni hälsa syster Teresa att jag skickar det till Vatikanen.
Vad är det, Deepa?
-Har ni en minut, syster? -Javisst.
Kom.
Syster, brevet ni gav mig...
...var från mina föräldrar.
Jag anade det.
De vill att jag ska komma hem.
De tycker att jag kastar bort mitt liv här.
De skäms över att jag arbetar med människor
som är utstötta ur samhället.
Deepa...
...din familj är från en högre kast.
Du måste ha vetat att det skulle kunna hända.
Ja, syster, men det är så orättvist.
Det är här jag vill vara.
Vad ska jag göra, syster?
Vi ber. Vi förlitar oss på Gud.
Gud kommer att ge oss svar.
Kom, det är dags att sova nu.
Försök att inte oroa dig.
Allt kommer att bli bra.
-God natt, syster. -God natt.
Ursäkta. Är ni syster Teresa?
-Ja. -Jag heter Graham Widdecombe.
Jag är reporter från London.
Jag gör en uppföljning om Indien efter delningen,
och jag har hört mycket om er.
Är ni tidningsjournalist, mr Widdecombe?
Nej, radio.
Jag är inte så intressant, men prata med de fattiga.
Men det är ert arbete som är så omtalat i staden.
Det är inte mitt arbete, mr Widdecombe. Det är Guds arbete.
Jag är bara en penna i Guds hand.
Ja, men syster, om ni bara kunde ge mig en minut...
Jag har inte tid, mr Widdecombe. Det finns mycket att göra.
"En penna i Guds hand."
Arabiska havet.
Bra. Och i öst ligger Bengaliska viken
Bengaliska viken.
Bra. Vem kan hitta Calcutta på kartan?
Bra! Ja!
Flytta på er.
Vad är det, fader? Är någonting fel?
Nej, syster, ingenting är fel.
Vi ska nu upphöja deras grupp till en religiös kongregation.
Vi har noggrant granskat deras liv och arbete
om omsorgsfullt övervägt deras syften och mål.
Denna noggranna undersökning har lett oss till slutsatsen
att det inte existerar någon liknande kongregation,
med motsvarighet till denna nya institutions syften,
och att ett upphöjande av den till en religiös kongregation
för lindring för så många, som lider en sådan nöd,
kommer att tjäna Guds härlighet.
Vi kungör härmed,
i Guds härlighet,
i denna del av Hans rike,
i sanningens, rättvisans, fredens
och barmhärtighetens namn,
att en ny religiös kongregation grundas
som skall kallas
Barmhärtighetens missionärer.
Vi välkomnar er nya orden till Calcuttas katolska stift,
"Moder" Teresa.
Vi lovar att ta hand om de hungriga,
de nakna, de hemlösa,
de lama, de blinda, de leprasjuka,
alla de människor som känner sig oönskade, oälskade,
försummade i hela samhället,
människor som har blivit en börda för samhället och som blivit utstötta.
Vi sprider Kristi kärlek i vårt andliga barmhärtighetsarbete.
-Kristi lekamen. -Amen.
Moder Teresas tro på bönen utgjorde grunden för hennes tro.
Hon ansåg att bönen var föda för själen,
och om man ber tillräckligt mycket, så besvaras bönen.
Kallet hon fick på tåget 1946...
...var nu officiellt erkänt och bekräftat av kyrkan.
Ja. Och hon var ödmjuk
inför allt som Gud hade gjort.
Moder Teresa hade vandrat genom fattiga områden i Calcutta,
när hon träffade en stackare som låg döende på gatan.
En fattig kvinna hade lämnats att dö.
Det var den händelsen som motiverade henne
att skapa ett officiellt hospice.
KOMMUNFÖRVALTNINGEN Calcutta, Indien-16 November, 1952
Ursäkta. Hälsoinspektören tar emot nu.
Den här vägen.
-Sätt er. -Tack.
Så, moder Teresa,
ni har gjort ett stort intryck på myndigheterna i staden,
och jag har blivit ombedd att hjälpa er på alla sätt jag kan.
Tack, det var snällt.
Vi behöver en byggnad,
så att vi kan ta in de övergivna som ligger döende på våra gator,
så att de kan få dö med värdighet.
Känner ni till någon byggnad som vi kan få använda?
-Menar ni ett sjukhus? -Nej. Nej.
En plats där de fattiga som lämnats att dö på våra gator
kan tas in och få en säng och mat och omvårdnad,
och tillåtas dö omgivna av kärleksfulla personer.
Det finns så många på gatorna. Behovet är akut.
Ja, jag förstår. Jag ser dem varje dag.
Men om inte ett sjukhus...
...vad skulle det då vara?
Ett hem för de döende.
Det finns en plats, inte så långt härifrån, som skulle kunna fungera.
Det är byggnad i anslutning till Kalighat-templet.
Det är den här byggnaden.
Skulle den kunna vara lämplig?
Jag vill gärna se insidan.
Det är ett övergivet Kali-tempel.
Om ni tycker om den, kan vi kanske ordna så att ni kan använda det.
Jag skulle bli mycket tacksam.
Det finns en dharamshala där inne,
en plats där hinduer brukade vila
efter att ha tillbett gudinnan Kali.
Det skulle ge er plats för många människor.
Det är perfekt.
När får vi besked?
Jag tar upp det på ett möte på kommunen i morgon.
Jag tycker om att det var ett religiöst centrum för hinduer.
Vill ni se dharamshala?
Ja tack.
Den här vägen.
Det här är platsen där människor vilade...
...efter att ha tillbett gudinnan.
Skulle det passa er?
Ja.
"Tänk på Jesus.
"Ta Hans hand i din och gå tillsammans med Honom.
"Gå framåt. Om du ser bakåt, går du bakåt."
SKOPJE, JUGOSLAVIEN 26 September, 1928
Jag kommer att sakna dig.
Och jag dig.
Jag har redan hemlängtan.
Moder? Är allt som det ska?
Lampan lyser. Det är sent.
Är allt som det ska, moder?
Syster Gertrude, kom.
Jag gick genom korridoren
och jag såg att det lyste i ert rum.
Jag vet att ni går till sängs sent, men det är senare än vanligt.
Vad har hänt?
Är allt som det ska?
Min mor och min syster...
Jag hoppades att de skulle kunna besöka mig.
Det är 28 år sedan jag träffade dem.
Men Albanien har vägrat att ge dem tillstånd
att lämna landet, så...
Jag är så ledsen.
Vi måste gå upp tidigt.
Vi måste få lite...sömn.
God natt.
Och...
Vi har mycket att göra.
Vi måste upp tidigt i morgon bitti.
-Klarar ni er? -Ja.
Vi måste vila nu. Gå och lägg dig.
God natt, moder.
Nirmal Hriday hem för döende fattiga
Moder? Moder?
-Jag vet inte om ni minns mig. -Jag minns er, mr Widdecombe.
Ja. Om ni har en minut, så vill jag gärna byta några ord.
Som ni ser, mr Widdecombe, har vi fullt upp här idag.
Det passar inte så bra.
Det tar bara några minuter,
och det är många som vill veta mer om er.
Det handlar inte om mig. Jag utför bara Guds arbete.
Kan vi prata om det arbete ni utför här, då?
Det vi gör här är att vi skapar ett hem,
där människor som dör på gatorna
kan tas in, så att de får dö omgivna av kärleksfulla ansikten.
Vänta. Moder Teresa, om ni bara kunde...
Mr Widdecombe, en intervju med mig är slöseri med er tid.
Kom och titta utanför.
De fattiga finns överallt.
Skriv om dem.
Det är de som är viktiga. Jag är bara ett redskap.
Ja, men folk vill veta mer om er.
Tänker ni byta till televisionen, mr Widdecombe?
Den är visst populär i England nu, och kanske tar över från radion.
Det kommer aldrig att hända, och jag blir aldrig tv-reporter.
Vi börjar om igen.
Ärkebiskop Périer och jag fick brev från moder Teresa.
Breven blev allt mörkare...
...och avslöjade att hennes andliga mörker växte,
och de nyheter hon fick från Albanien
hjälpte inte precis.
Men hon verkade vara på gott humör i vardagen
och arbetade hårt, men inombords...
...inombords upplevde hon en fruktansvärd tomhet.
En känsla av att hon hade...
...blivit övergiven av Gud.
Nathan, hör du mig? Det är dålig mottagning.
Jag hör dig, Graham. Det är som vanligt.
Okej, säg till när du är redo.
RADIOHÖGKVARTERET New York City 18 december, 1952
Sätt igång.
Det här är en historia som skiljer sig från dem jag brukar rapportera om,
eftersom jag oftast är på uppdrag som krigskorrespondent.
Men här i Calcutta,
ökar medvetenheten...
...om att en katolsk nunna ägnat sig åt välgörenhetsarbete bland de fattiga.
Det har uppmärksammats av alla,
från de lokala myndigheterna
till Vatikanen i Rom.
Hon heter moder Teresa, och hon har ett ökande antal
anhängare i sin nya kongregation,
kallad Barmhärtighetsmissionärerna,
och godkänd för bara två år sedan av katolska kyrkan.
Det som är ovanligt är att hon inte vill bli intervjuad,
eftersom hon anser att hon utför Guds arbete.
Hon vägrar ta åt sig någon ära.
För befolkningen i de fattigaste delarna av staden är hon ett helgon.
Men av en viss grupp hinduer här,
har hon blivit kritiserad, och till och med hotad,
sedan hon startat ett hem för döende i ett av deras övergivna tempel,
som tillhandahållits av de lokala myndigheterna.
-Det blir allt värre där ute. -Jag vet.
Men jag tror inte att de gör något. Kom.
Men borde vi anmäla det till myndigheterna?
Hur mår du idag?
Varför hjälper ni mig?
Jag är hindu.
För att jag ser Jesus i dig.
Och jag älskar dig som Gud älskar dig. Lägg dig ner.
Fortsätt jobba.
Moder?
Ni kan inte gå dit ut. Det är inte säkert.
Moder!
-Jag ska prata med dem. -Nej, moder. Vänta.
Snälla, gå inte ut. Vi måste kalla på hjälp.
Jag håller med syster Agnes.
Situationen där ute har gått överstyr.
Vi måste hämta hjälp. Gå inte ut. Snälla.
Snälla.
Lämna templet nu!
Det är vårt tempel! Vår heliga plats!
Ni vanhelgar det med er gud!
Snälla.
Kommunen sa att vi kunde använda templet.
Men om det är ett problem att vi är här,
så prata med kommunen.
Den här platsen är helig för oss! Den är hinduisk!
Du är inte välkommen här!
Vad gör du här? Du är hindu!
Det finns död där inne! Det är orent där!
Vad är det som pågår?
Den här kristna kvinnan måste lämna templet nu!
Tystnad! Tyst!
Varför måste hon gå?
Hon hör inte hemma i vårt tempel!
Det är den här kristna kvinnan som tar hand om våra döende!
Om ni hade tagit hand om dem som dör på gatorna,
kanske inte kommunen hade gett henne vårt tempel!
Det spelar ingen roll! Hon måste lämna templet nu!
Sluta!
Det är ni som ska gå.
Allihop, gå hem!
Hälsoinspektören har gett dem det övergivna templet.
Det är inte er sak!
Gå härifrån omedelbart, annars kontaktar jag myndigheterna
och polisen!
Gå hem!
Gå!
Moder Teresa fick inga mer problem med lokalbefolkningen efter det.
Händelsen innebar början på en livslång relation
och hennes kärlek till dem.
Shankarsinh, kan du hjälpa mig att...
Ställ den där borta. Den är tung.
Hennes problem med lokalbefolkningen tog slut,
men hennes andliga lidande...
...fortsatte.
Det finns brev från henne i den här lådan...
...som är tydliga bevis.
Hon visade förstås inte sin känsla av förlust inför de unga nunnorna.
Det var hennes önskan att ingen skulle läsa breven.
Hon ville att de skulle förstöras.
Men mörkret hon levde med
var en viktig del av den person hon var,
och hennes brev dokumenterar
vad hon gick igenom.
Du är postulator för hennes helgonkandidatur,
och jag...
...jag vill att du läser de här breven.
Det finns inget starkare bevis för hennes helighet,
för hennes värdighet, för helgonskap.
Och om dessa brev skulle bli offentliga en dag,
kommer många som genomgår liknande våndor
att ha nytta av dem.
Jag har fått uppdraget som postulator
för saligförklaring och helgonförklaring
av moder Teresa i Calcutta.
Under åren sedan jag påbörjade min utredning...
VATIKANENS KONFERENSRUM Rom-2003
...har jag samlat dokument och bevis som har lett mig till en slutsats.
Hon besatt ett djup av helighet,
mycket djupare än någon av oss hade kunnat föreställa oss.
Som ni vet, har jag fått några brev...
...brev som hon skrev till sina andliga rådgivare,
bland dem ärkebiskopen av Calcutta, Ferdinand Périer
och fader Celeste van Exem, hennes andliga rådgivare.
Breven innehåller information som dokumenterar
att hon är värd en helgonförklaring.
Sanningen om hennes liv
är att hon led mycket,
på grund av tron att hon hade övergivits av Gud.
Mycket lite var känt om hennes andliga bördor,
eller hennes personliga kamp, innan dessa brev blev tillgängliga.
De avslöjar den andliga turbulensen och intensiteten i hennes liv och verk
under en period av sex årtionden.
När hennes orden expanderade med tillstånd av påve Paulus VI 1965,
tog hon inte åt sig någon ära för sina framgångar.
Hon gjorde allt för att rikta uppmärksamheten hon fick mot Gud,
och insisterade på att det arbete hon utförde var Hans, inte hennes.
Hennes bidrag till omvårdnad för de sjuka, döende
och hemlösa väckte beundran världen över.
Hon brukade inte vilja ta emot utmärkelser,
men hon tilldelades Nobels fredspris,
och gick bara med på att delta i prisutdelningen
sedan hon övertalats om
att det skulle skapa uppmärksamhet för världens fattiga.
FREDSPRISUTDELNINGEN Oslo, Norge-27 oktober, 1979
Jag är glad över att ta emot denna utmärkelse
för de hungriga,
de nakna, de hemlösa,
de lama, de blinda,
de leprasjuka...
...och alla de människor som känner sig oönskade,
oälskade, försummade...
...samhällets utstötta.
Vi har samlats här tillsammans idag
för att tacka Gud för Nobels fredspris.
Jag tycker att det skulle vara vackert
att be Franciskus av Assisis bön...
...som alltid överraskar mig.
Vi ber denna bön varje dag efter nattvarden,
eftersom den passar oss alla så bra.
O Herre...
...gör mig till ett redskap för din frid.
Där det finns hat, låt mig bringa kärlek.
Där ondska finns,
låt mig bringa förlåtelse.
Där oenighet finns, låt mig bringa enighet.
Där osanning finns, låt mig bringa sanning.
Där tvivel finns, låt mig bringa tro.
Där förtvivlan finns, låt mig bringa hoppet.
Där mörker finns, låt mig bringa ljuset.
Där sorg finns, låt mig bringa glädjen.
Amen.
Jag har alltid undrat
om för 400-500 år sedan,
när Franciskus skrev den här bönen,
de hade samma svårigheter som vi har idag,
för den passar bra för oss också.
Tack.
Under sitt liv
blev hon en ikon för medkänsla för människor av alla religioner.
Hennes arbete gav röst åt de fattiga på ett sätt som aldrig hade varit möjligt.
Ärkebiskop Périer trodde att hennes ensamhet
och hennes känsla av övergivenhet
hade sina rötter i mysteriet med Jesu uppdrag.
Mörkret som hon uthärdade var en viktig del av hennes kall,
och breven hon skrev vittnar om...
...det arv hon efterlämnar.
Hon bad att breven skulle förstöras, av rädsla för att, jag citerar:
"När början blir känd, kommer folk att tänka mer om mig,
och mindre om Jesus."
Hon såg sig själv som en Guds tjänare.
Hennes litenhet blev Guds storhet.
Barmhärtighetens missionärer, som började som en liten orden 1950
med bara 12 nunnor, har växt till över 4 000 nunnor världen över,
med välgörenhetscenter i mer än 100 länder.
Idag är mitt arbete färdigt.
Jag överlämnar mina rön, mina dokument och vittnesmål
medan vi väntar på ett andra mirakel.
Baserat på mina rön, drar jag slutsatsen
att jag inte kan tänka mig någon mer värdig en helgonförklaring
än Agnes Gonxha Bojaxhiu,
moder Teresa av Calcutta.
Medan antalet präster har minskat genom åren,
liksom andra religiösa ordnar...
...så fortsätter Barmhärtighetens missionärer att växa.
Översättning: Tina Engström